Vi ses i morrn.
Jag är inne.
Snart framme.
-Är ni säker på det här? -Det kommer att gå bra, har jag sagt.
Jo, men jag registrerar väldigt många spanare.
Link...
Jag har svårt att förstå varför du ville ingå i besättningen.
Men om du vill bli kvar är det nåt du måste göra.
Vadå?
-Lita på mig. -Det ska jag.
-Det gör jag. -Det hoppas jag.
Slå på strömmen till hårddiskarna och var redo för sändning.
Kan du inte sova?
Vill du prata?
Det är bara drömmar.
-Om du är rädd för något... -Jag önskar bara...
Jag önskar att jag visste vad det är jag ska göra.
-Jag önskar att jag visste. -Hon ringer. Oroa dig inte.
-Här är ni ju. -Är vi klara?
Vi är försenade.
Geotermerna bekräftar Osiris sista sändning... Maskinerna gräver.
-De borrar sig rakt ner mot Zion. -Och undviker vårt yttre försvar.
-Hur snabbt rör de sig? -Uppskattningsvis 100 meter i timmen.
-Hur långt har de kommit? -Nästan 2 000 meter.
-Hade inte Osiris information? -Den kan inte stämma.
-Det kanske den gör. -Omöjligt.
Då finns det en kvarts miljon spanare där uppe.
-Omöjligt. -Hur så?
En spanare för varje människa i Zion. Precis så skulle en maskin resonera.
-Morpheus, kul att du kunde komma. -Niobe... Jag får be om ursäkt.
Det blir allt svårare att kunna kommunicera säkert.
-Bläckfiskarna har de bästa kanalerna. -De är överallt.
-Och kanske 250 000 till om tre dygn. -Vad ska vi göra?
Det befälhavare Lock gav order om: evakuera och återvända till Zion.
Och har han nån plan för hur vi ska stoppa 250 000 spanare?
-En strategi är under utformning. -Det tror jag säkert.
-Vad är det? -Jag vet inte.
Jag måste be en av er om hjälp. Några tror det jag tror, andra inte.
Men vi närmar oss slutet av kampen. Profetian kommer att slå in snart.
Men innan det kan ske måste oraklet konsulteras.
Om vi återvänder och laddar om nu så är vi tillbaka inom 11/2 dygn.
-Långt innan maskinerna hinner hit. -lnser du vad du ber om?
Att ett skepp stannar här, utifall att oraklet försöker kontakta oss.
Du ber oss vägra lyda order.
Ja, det gör jag. Men de flesta av oss är ju ändå här för att vi är olydiga.
Vad händer när befälhavaren fängslar dig, då?
-Det gör han inte. -Du är dig lik...!
Jag ställer upp, för att se vad han gör med dig. Du har 11/2 dygn på dig.
-Jag söker Neo. -Aldrig hört talas om.
Jag har något åt honom... En present.
Han befriade mig nämligen.
Okej, stick nu.
-Vem var det? -Hur visste du att nån var här?
Han ville ge dig det här.
Du hade befriat honom.
Är allt som det ska?
Mötet är avslutat, återgå till era utgångar. Agenter på väg.
-Tjena. -Det är han.
-Avvikelsen. -Ska vi fortsätta?
-Ja, han är... -...bara människa.
Uppgraderingar.
Det gick ju som väntat. Precis som förra gången.
lnte riktigt.
-Vad hände? -Agenter dök upp från ingenstans.
-Sen blev koden himla konstig. -Är Neo oskadd?
-Han var helt otrolig. -Var är han nu?
Han kör stålmannengrejen.
Var är du?
Nebuchadnezzar begär inträde genom gate 3.
Zion anropar Nebuchadnezzar. Bibehåll hastigheten och vänta.
Avaktivera samtliga vapen vid gate 3. Nebuchadnezzar är på ingång.
Fortsätt till dockningsområde 7.
Dörren är öppen, sängarna bäddade. Välkomna hem.
Hem ljuva hem.
Uppfattat. - Stänger och låser.
-Nebuchadnezzar har dockat. -Uppfattat.
-Kapten Mifune. -Kapten Morpheus.
-Tänker ni föra mig till fånglägret? -Jag ska bara medla.
Befälhavare Lock beordrar...
...begär ett omedelbart möte.
Link... Hon ska vara startklar så fort det bara går.
-Vad är det mellan dem? -Morpheus och Lock?
Niobe. Hon var tillsammans med Morpheus, nu är hon med Lock.
Vad hände?
Morpheus gick till oraklet, efteråt förändrades allt.
Ja, hon förändrar folk.
-Hur kan han alltid veta? -Har han inget bättre för sig?
-När man räddat någons liv... -Jag har inte räddat hans.
Hej, Neo...! Trinity, Link.
-Vad skönt att ni är hemma. -Tack. Det känns skönt.
-Ska jag ta den? -Jag bär den själv.
-Trinity? -Det behövs inte.
-Du kan ta dem. -Javisst.
Nästa år får jag välja besättning.
-Och nu har jag gjort mitt val. -Får jag gissa?
Nebuchadnezzar.
Morpheus har inte tillsatt alla platser - utom din, Link.
Jag tror att det är förutbestämt. Det är ödet.
-Allt är din förtjänst. -Du hittade mig, inte jag dig.
-Men det var du som räddade mig. -Du räddade dig själv.
-Morpheus... -Befälhavare Lock.
Du ska få en chans att förklara ditt handlande.
Behöver mitt handlande förklaras?
-Du fick order om att återvända. -Det gjorde jag.
-Men du lämnade kvar ett skepp. -För att mitt eget behövde laddas om.
Du medger alltså att du trotsat order.
Någon måste vara inne i Matrix när oraklet tar kontakt.
Jag orkar inte höra mer om orakler och profetior!
Jag vill bara skydda den här staden och då måste mina soldater lyda!
Med förlov sagt finns det bara en räddning för vår stad: Neo.
-Alla tror inte på samma sak som du! -Det behöver de inte heller.
Det är möte i kväll. Alla pratar, många är rädda.
Det är ovanligt många skepp här.
-Visst är det något i görningen? -Vi får inget säga, så fråga inte.
Fan, vad skönt att vara hemma.
-Jag tänker föreslå att du entledigas. -Det är ni i er fulla rätt att göra.
Fick jag bestämma skulle du aldrig få sätta foten på ett skepp!
Då är jag tacksam för att ni inte bestämmer.
-Rådsherre Hamann. -Befälhavaren. - Kapten.
Rådet har bett mig tala i kväll vid tempelmötet.
Flottstyrkan och alla envisa rykten måste tas upp.
-Folk måste få veta vad som sker. -Givetvis.
Men det vore nog klokt att vara återhållsam med vissa detaljer.
-Vi vill ju inte orsaka panik. -Nej, det är det ingen som vill.
Vad skulle kaptenen förorda?
Sanningen. Det blir ingen panik eftersom inget finns att frukta.
-Armén når aldrig Zions portar. -Hur kan ni vara så säker på det?
Under det senaste halvåret har vi befriat fler sinnen än på sex år.
Anfallet tyder på desperation. Snart slår profetian in och kriget tar slut.
Det hoppas jag.
Det är inte en fråga om hopp, utan helt enkelt en tidsfråga.
Här ska jag av... Vi ses! Fast jag hoppas det dröjer.
Kom nu, de har lite att göra.
-Tänker du samma sak som jag? -Ja, hissen går alldeles för sakta.
-Hur lång tid tar det att ladda Neb? -Ett dygn.
Det finns de som aldrig nånsin får höra nåt så härligt.
Jag har en son - Jacob - på Gnosis.
-Vaka över honom. -Jag ska försöka.
Min dotter är på lcarus.
-Nej, vänta. -Det gör ingenting, de behöver dig.
-Jag behöver dig. -Jag vet. Vi har gott om tid.
Var är min...
Farbror Link!
Jösses...! Ni har blivit så stora att ni borde lyfta mig!
Nu måste vi hjälpas åt. Ett, två, tre - lyft!
-Vad får de för mat? -Kom nu, dags att gå.
-Hej, Cas. -Skönt att ha dig hemma igen.
-Ta det varligt med henne. -Det är han som ligger illa till.
Ut med er nu!
Vad sa du om att ligga?
Vartenda skepp har varit hemma mer än Nebuchadnezzar.
Zee... När ska vi sluta bråka om det?
-När du jobbar på ett annat skepp. -Det går inte...och du vet varför.
Om Dozer visste hur jag mår hade han aldrig sagt så där.
Kanske inte, men nu är det för sent. Vissa löften kan man inte bryta.
-Det är orättvist. -Så är det bara.
Tror du Cas tycker det är rättvist att jag lever men inte Dozer?
Jag miste två bröder där.
Jag är rädd för det.
Jag är rädd att du också ska dö.
-Det gör jag inte. -Hur kan du säga så?
För det som Morpheus sa till mig: att det kommer att vara över snart.
-Morpheus är galen...! -Tveklöst.
Men Tank och Dozer trodde honom.
Efter att ha sett vad Neo kan göra börjar jag faktiskt också tro honom.
Var försiktig, Link.
Du måste vara försiktig.
-Har det börjat? -Hamanns inledande bön.
Låt oss hedra dessa män och kvinnor...
...våra soldater, krigare, makar...
...bröder, systrar, barn.
Låt oss minnas dem vi förlorat och vara tacksamma för de som räddats-
-och som nu står vid vår sida.
Nu vill jag be någon annan avsluta bönen.
Någon som inte talat här på länge-
-men som har något att säga som vi alla behöver höra.
Morpheus.
Zion! Hör mig!
Det många av er har hört är sant.
Maskinerna har skapat en armé och i detta nu närmar den sig vårt hem.
Tro mig när jag säger att vi har en svår tid framför oss.
Men om vi ska kunna vara förberedda måste vi först bli av med vår rädsla.
Jag står här inför er nu, uppriktigt orädd.
Varför?
För att jag tror nåt ni inte tror? Nej!
Jag står här utan fruktan för att jag minns.
Jag är inte här för den väg som ligger framför mig-
-utan för den som ligger bakom mig.
Jag minns att vi i hundra år har kämpat mot maskinerna.
Att de i hundra år försökt krossa oss med sina arméer-
-och efter ett sekellångt krig minns jag det allra viktigaste:
Vi är kvar!
l kväll ska vi tala om nåt för den armén.
l kväll ska vi sätta grottan i gungning.
l kväll ska vi skaka om de här salarna av jord, stål och sten.
Vi ska höras från kärnan röd till himlen svart.
l kväll ska vi få dem att minnas-
-att det här är Zion och att vi inte är rädda!
Jag minns.
Jag minns att du brukade dansa.
Jag minns att du var bra på det.
Vissa saker, kapten Niobe, förändras aldrig.
Andra gör det.
-Jag har längtat efter dig. -Jag märker det.
Jag tänkte... Alla är här.
Följ med mig.
Neo, vad är det?
Är nåt på tok?
Berätta.
Trinity...
Var inte rädd.
-Jag klarar inte att förlora dig. -Det gör du inte.
Känner du?
Jag släpper dig aldrig.
God natt, Zion. Sov gott.
Gick det bra?
Såg du agenten? Jag har aldrig sett nåt liknande.
Det spelar ingen roll nu, bara det här. Du först.
-Herregud. -Det räcker med Smith.
-Tack ska du ha. -Det var så lite.
-Vill du ha sällskap? -Rådsherre Hamann.
Jag ska inte störa om du vill vara ifred.
-Nej, lite sällskap vore trevligt. -Bra. Det tycker jag också.
Det är skönt här... Väldigt lugnt.
-Alla verkar sova fridfullt. -lnte alla.
Jag avskyr att sova. Jag sover aldrig mer än några timmar.
Jag sov ju ändå de elva första åren av mitt liv... Hur är det för dig?
Jag kan bara inte sova.
-Det är ett gott tecken. -På vadå?
Att du faktiskt fortfarande är mänsklig.
Har du varit nere i maskinhallen?
Jag älskar att gå där på nätterna, det är rätt fantastiskt. Vill du se?
Det är nästan aldrig nån som går hit, om inget krånglar förstås.
Folk struntar i hur saker fungerar, bara de fungerar.
Jag trivs här nere.
Jag tycker om att bli påmind om att maskinerna får staden att överleva.
De här maskinerna håller oss vid liv medan andra maskiner vill döda oss.
Visst är det intressant? Makt att ge liv...och ta liv.
-Vi har samma makt. -Det har vi väl...
Jag tänker på alla som är inkopplade i Matrix och när jag ser maskinerna-
-kan jag inte låta bli att tänka att vi egentligen är inkopplade i dem.
-Men de här maskinerna styr inte oss. -Nej, hur skulle de kunna det?
Tanken är befängd, men...
...man kan ju börja undra vad kontroll egentligen är.
Om vi vill kan vi stänga av dem.
Just det, huvudet på spiken! Det är kontroll.
Om vi vill kan vi slå dem i bitar.
Men hur skulle det påverka vårt ljus, vår värme, vår luft?
Vi behöver maskinerna och de oss, är det det ni menar?
Nej, jag menar ingenting.
Gamla gubbar som jag struntar i sånt, det är ingen mening.
Är det därför rådet saknar unga män?
Där sa du nåt.
Berätta vad det är ni har på hjärtat.
Det är så mycket i den här världen som jag inte förstår.
Ser du maskinen där? Den har nåt med vattenreningen att göra.
Jag begriper inte hur den fungerar, men jag förstår att den måste det.
Jag begriper inte hur du kan göra en del av det du gör.
Men jag tror att det har sina skäl.
Jag hoppas bara att vi förstår varför innan det är för sent.
-Ballard. -Är han här?
Från oraklet.
Dags att åka.
Det är som Morpheus sa... Kanske profetian är sann, kanske inte.
Men skeppet behöver en tekniker.
-Och just nu är det jag. -Jag vet.
-Ta det här. -Jag tror inte på sånt.
Men det gör jag. Det har alltid gett mig tur.
-Det kanske kan ge mig dig. -Jag kommer tillbaka.
Det lovar jag. Vad som än krävs ska jag komma hem.
Ha det hos dig. För min skull.
Vad sjutton...? Bane?
-Är nåt på tok? -lnte alls.
Jag ville bara hinna säga lycka till.
-Tack. -Vi ses.
-Jag hann. Du ska träffa oraklet, va? -Vi måste åka.
Jag ska bara ge Neo en present från en av de föräldralösa.
Jag fick lova att ge dig den. Han sa att du skulle förstå.
Tack.
-Nebuchadnezzar fick starttillstånd. -Det stämmer.
-Är jag fortfarande försvarschef? -Självklart.
Jag behöver vartenda skepp vi har om vi ska överleva anfallet.
-Det förstår jag. -Varför fick då Nebuchadnezzar åka?!
För att vår överlevnad hänger på mer än hur många skepp vi har.
Var försiktig.
-Du söker oraklet. -Vem är du?
Seraph. Jag kan ta dig till henne, men först måste jag be om ursäkt.
-För vadå? -Det här.
Bra.
Oraklet har många fiender. Jag måste vara säker.
-På att du är den utvalde. -Du kunde ha frågat.
Man kan inte känna någon utan att slåss.
Kom, hon väntar.
Vart tog de vägen?
Det här är väl bakdörrar...? lngångar för programmerare.
-Hur fungerar de? -Koden ligger dold i låsen.
Ett läge öppnar ett lås och ett annat öppnar en av dörrarna.
Är du programmerare...? Vad är du då?
Jag skyddar det som är viktigast.
Kom då, jag bits inte. Kom hit så att jag får se på dig.
Det var det värsta...! Du har ju blivit riktigt ståtlig.
Hur mår du?
Jag vet att du inte kan sova. Vi tar det sen.
Ska du inte slå dig ner den här gången?
-Jag står nog hellre. -Som du vill.
-Jag kände för att sitta. -Jag vet.
Vi stökar undan det uppenbara först.
-Du är väl ingen människa? -Mer uppenbart än så blir det inte.
Jag skulle gissa på att du är ett program från maskinvärlden.
-Han också. -Så långt har du rätt.
Men då kan du vara en del av systemet, en annan sorts kontroll.
-Fortsätt. -Så frågan är väl:
Hur ska jag kunna lita på dig?
Det är en knepig fråga.
Du kan tyvärr inte veta om jag är här för att hjälpa dig. Valet är ditt.
Du får helt enkelt bestämma dig för om du tänker tro mig eller ej.
Godis?
-Vet du redan hur jag tänker göra? -Annars vore jag väl inget orakel.
Hur kan jag välja om du redan vet?
Du kom inte hit för att välja, du har redan gjort ditt val.
Du vill förstå varför du gjorde det valet.
Det trodde jag att du hade listat ut.
-Varför är du här? -Av samma skäl... Jag älskar godis.
Men varför hjälpa oss?
Vi är alla här för att göra det vi är här för att göra.
Jag är intresserad av en sak: framtiden.
Och, tro mig, enda sättet att nå den är tillsammans.
-Finns det fler program som du? -lnte som jag, men...
Titta. Ser du fåglarna...? Det är ett program som styr dem.
Ett program styr träden och vinden, soluppgången och solnedgången.
Det finns program överallt.
De som fungerar, som gör det de ska, märks inte.
Man anar inte ens att de finns. Men de andra...
-Dem hör man talas om hela tiden. -lnte jag.
Visst har du det. Varje gång nån sagt att de sett ett spöke eller en ängel.
Alla historier om vampyrer, varulvar och rymdvarelser-
-är assimileringar av program som gör nåt de inte ska göra.
Program som hackar sig in i program... Varför?
De har sina skäl, men oftast väljer ett program exil när radering hotar.
-Varför skulle ett program raderas? -Det kanske kraschar.
Det kanske ska ersättas av ett bättre, det är vanligt.
Då kan programmet antingen välja att gömma sig här, eller återgå till källan.
-Maskinernas huvuddator. -Just det.
Dit du måste ta dig. Där den utvaldes väg tar slut.
Visst har du väl sett den, i dina drömmar?
Dörren av ljus.
Vad händer när du går in där?
Jag ser Trinity.
Och något händer. Något otäckt.
Hon faller. Då vaknar jag.
-Ser du henne dö? -Nej.
Du kan se in i framtiden. Du ser världen utan tid.
Varför ser jag inte hur det går för henne?
Vi kan inte se bortom de val vi inte förstår.
Måste jag välja om Trinity ska leva eller dö?
Nej, du har redan gjort ditt val. Nu måste du förstå det.
Nej. Det kan jag inte. Jag vägrar.
-Du måste. -Varför?
För att du är den utvalde.
Tänk om jag inte kan. Vad händer om jag misslyckas?
Då faller Zion.
Tiden är ute. Hör på nu.
Du kan rädda Zion om du når källan, men då behöver du nyckelmakaren.
Han försvann och först nu vet vi vad som hände.
Han hålls fången av ett mycket farligt program, ett av de äldsta av oss.
Han heter Merovingian och släpper honom inte frivilligt.
-Vad vill han ha? -Det alla med makt vill ha: mer makt.
Se till att vara där, punktligt, så har du en chans.
Vi måste gå.
Varenda gång vi träffar varandra har jag tråkiga saker att berätta.
Det gör mig verkligen ont. Men du ska veta...
...att jag tror på dig.
Lycka till.
Mr Anderson!
Fick ni paketet?
-Ja. -Bra.
-Smith? -Det ser inte ut som en agent.
-Förvånad över att se mig? -Nej.
-Då känner ni till det. -Vadå?
Vårt band.
Jag förstår inte hur det gick till, nåt av er kan ha överförts till mig-
-skrivits över eller kopierats... men det är i nuläget egalt.
Det viktiga är att det som hände hände av en anledning.
-Och vilken anledning är det? -Jag dödade er, jag såg er dö.
En inte helt oäven känsla.
Och sen hände nåt. Nåt jag visste var omöjligt men som hände ändå.
Ni förintade mig, mr Anderson.
Efteråt kände jag till reglerna, visste vad jag borde göra, men jag lät bli.
Jag kunde inte. Jag var tvungen att stanna, tvungen att trotsa order.
Och nu står jag här på grund av er.
På grund av er är jag inte längre agent i systemet.
På grund av er har jag förändrats, kopplats ur.
En ny man, så att säga. Som ni, tydligen fri.
-Grattis. -Tack.
Men som ni ju vet kan skenet bedra-
-och då gäller det anledningen till att vi är här.
Vi är inte här för att vi är fria, utan för att vi inte är fria.
Man kan inte undkomma anledningen, inte förneka syftet-
-för som vi båda vet: Utan syfte skulle vi inte existera.
Det är syftet som skapat oss.
-Syftet som förenar oss. -Som motiverar oss.
-Vägleder. -Driver.
-Det är syftet som definierar... -Syftet som förbinder oss.
Vi är här på grund av er. Vi ska ta ifrån er det ni försökte ta ifrån oss.
Syfte.
-Vad händer? -Vet inte.
Snart är det över.
-Du? -Ja, jag.
Jag, jag, jag.
Jag med.
Fler.
Det är ofrånkomligt.
Ta dig ut.
Är du oskadd?
Det var Smith... Och nu finns det fler.
-Många fler. -Hur är det möjligt?
Det vet jag inte. Han har hittat nåt sätt att kopiera sig på.
-Var det det han försökte göra? -Det vet jag inte...
...men jag vet hur det kändes.
Som att stå i korridoren igen. Som att dö.
De borrar tunnlar för att undvika vårt försvar-
-men de lär ändå genomkorsa vissa ledningar för att kontrollera dem.
De korsningarna blir avgörande - där är de sårbara för motanfall.
Det har antytts att det här är samma anfall vi försvarat oss mot i åratal-
-men jag vill påpeka att det är det största hot vi nånsin ställts inför-
-och gör vi inte motstånd så överlever vi inte.
Rådet är mycket väl medvetet om anfallets allvar.
Ni har vårt tillstånd att försvara oss med alla till buds stående medel.
Men vi undrar om ni hört något från Nebuchadnezzar.
Nej, ingenting.
Då skickar vi ut ett skepp som får utröna den utvaldes öde.
Vårt försvar kan dessvärre inte undvara ännu ett skepp.
Det går om det är nödvändigt.
-Ett skepp skulle få leta i dagar! -Skicka då två.
-Vansinne. -Vakta er tunga.
Ni får ursäkta min frustration-
-men jag förstår inte rådets val i den här frågan.
-Man kan samarbeta utan att förstå. -Om jag ska beordra två kaptener...
Order behövs inte, kaptenerna kan svara för sig själva.
Rådet söker två frivilliga som kan bistå Nebuchadnezzar.
Finns det två som skulle ställa upp?
Kapten Soren på Vigilant gör det.
-lnser ni vad det innebär? -Ja.
Tack. - Finns det en till?
-Vi borde ställa upp. -Är du galen?
Tyst, Bane, innan jag tystar dig.
lngen alls?
Det är svårt att riskera sitt liv, särskilt om man inte förstår varför.
Kapten Niobe på Logos gör det.
Tack. - Befälhavare Lock, ni har era order. Rådet drar sig därmed tillbaka.
-Vad gör du? -Det jag kan.
Varför?
Vissa saker förändras aldrig, Jason, men andra gör det.
-Vad ser du? -Det är konstigt, koden är annorlunda.
-Krypterad? -Kanske.
Är det bra eller dåligt?
Det ser ut som sprängladdningar på varje våning.
-Dåligt. -Då så...
Vi söker Merovingian.
Givetvis. Han har väntat på er. Den här vägen.
Äntligen är han här.
Neo, den utvalde i egen hög person.
Och den legendariske Morpheus.
Och den vackra Trinity.
Det är en stor ära. Slå er ner. Min fru, Persephone.
Något att äta, dricka?
lngenting är ju verkligt, utan bara för syns skull.
-Nej, tack. -Jag förstår, vem har väl tid för sånt.
Men om vi aldrig tar oss tid kan vi ju aldrig ha tid.
Château Haut-Brion 1959. Makalöst. Jag älskar franska viner.
Språket också. Jag har smakat på alla språk, franskan är härligast.
Särskilt att svära på...
Som att torka sig i arslet med siden. Härligt.
Du vet varför vi är här.
Jag handlar med information, jag vet allt jag kan.
Frågan är: Vet ni varför ni är här?
Vi letar efter nyckelmakaren.
Ja, det stämmer. Nyckelmakaren... Men det är inget skäl, inget varför.
Nyckelmakaren är ett medel, inte ett mål-
-så att leta efter honom är att leta efter ett medel att nå vilket mål?
Det vet du.
Men gör ni det? Ni tror det, men det gör ni inte.
Ni är här för att ni blev hitskickade. Ni fick order om det och ni lydde.
Men så fungerar det ju.
Det finns bara en konstant, universal och enda sanning:
Orsakssamband. Handling - konsekvens. Orsak och verkan.
-Allt börjar med ett val. -Nej, fel.
Val är en illusion mellan de med makt och de utan.
Titta på henne där.
Vilken kvinna...!
Hon påverkar alla omkring sig - så tydligt, så borgerligt, så trist.
Men vänta... Titta, nu får hon dessert.
En mycket speciell dessert.
Jag har själv skrivit den. Den börjar så enkelt.
Varje rad i programmet skapar en ny verkan, precis som...poesi.
Först blir hon upphetsad, rodnar, hjärtat fladdrar.
Visst ser du det, Neo?
Hon förstår inte varför. Är det vinet? Nej.
Vad kan det finnas för anledning? Snart spelar det ingen roll.
Snart är frågan som bortblåst...
...och allt som betyder något är känslan.
Så fungerar universum.
Vi kämpar emot, vi förnekar det, men allt är bara på låtsas, lögn.
Bakom vårt samlade yttre...
...är sanningen den att vi är fullkomligt...
...hämningslösa.
Orsakssamband. Man kan inte fly, vi är slavar under det.
Vårt enda hopp för att få sinnesfrid är att förstå det, att förstå varför.
''Varför'' är det som skiljer oss från dem, er från mig.
Den enda källan till makt, utan den är ni maktlösa.
Så kommer ni till mig: utan ''varför'', utan makt, ännu en länk i kedjan.
Men frukta icke. Eftersom jag sett hur duktigt ni lyder order-
-ska jag tala om vad ni ska göra nu.
Skynda tillbaka och hälsa spågumman följande:
Hennes tid är strax ute.
Nu har jag viktigare saker för mig. Adjö.
-Det är inte över. -Å jo.
Nyckelmakaren är min och jag finner ingen anledning att släppa honom.
-lngen som helst anledning. -Vart ska du gå?
Jag har ju sagt att vi alla är orsakssambandets offer.
Jag dricker för mycket vin - jag måste kissa. Orsak och verkan.
Rör mig, så blir det det sista du rör.
-Det gick ju inget vidare. -Är du säker på vad oraklet sa?
-Vi kanske gjorde nåt fel. -Eller inte gjorde nåt.
Nej, allt gick till som det skulle.
-Hur kan du veta det? -Vi lever fortfarande.
Följ med mig om ni vill ha nyckelmakaren.
Ut!
Jag är så trött på det här tramset, detta eviga tjat. Han är så dryg.
För länge sen, när vi kom hit, var det så annorlunda.
Han var så annorlunda.
Han var som du.
Jag ska ge dig det du vill ha, men då måste du ge mig nåt.
-Vadå? -En kyss.
Förlåt?
Jag vill att du kysser mig som om du kysste henne.
-Varför? -Du älskar henne och hon dig.
Det syns lång väg.
För länge sen visste jag hur det kändes.
Jag vill minnas det, smaka på det... Bara ett smakprov.
Smaka på det här i stället.
Så starka känslor för något så litet, det är ju bara en kyss.
Varför ska vi lita på dig?
Om jag inte tar er till nyckelmakaren får hon döda mig.
Men du måste få mig att tro att jag är hon.
Urdåligt. - Glöm det.
Vänta... Som du vill.
Ja... Precis så.
Jag avundas dig, men något sådant kan aldrig hålla.
Följ med mig.
lnte nu igen.
De är med mig.
De jobbar åt min man, gör grovjobbet. De är väldigt duktiga, väldigt lojala.
-Visst är ni? -Ja, frun.
De är från en mycket äldre version av Matrix-
-men de orsakade mer problem än de löste.
Min man sparade dem eftersom de är ohyggligt svåra att förstöra.
Hur många använder silverkulor?
Spring och berätta för min man eller stanna där och dö.
Han är på damtoaletten!
Skynda er.
-Jag heter Neo. -Ja, jag är nyckelmakaren.
Jag har väntat på dig.
Hur kunde du?! Du har förrått mig!
-Orsak och verkan, min älskade. -Det var ju fullständigt opåkallat...!
Opåkallat? Vad sägs om läppstiftet?
Läppstift...?! Dumheter, jag har inget läppstift.
Det var inte ditt ansikte hon kysste.
Det betydde ingenting alls.
Det är en oskyldig lek.
Det här också... Ha så kul.
Som ni vill...
Vi får väl se hur det går. - Ta nyckelmakaren.
Snyggt trick.
Jag vill inte dit.
Dem tar jag hand om.
Ska du ta hand om oss...?! Dina föregångare visade mer respekt.
Du är inte helt oskicklig.
Döda honom.
Han är bara människa.
För satan, kvinna, du blir min död.
Lyssna riktigt noga nu.
Jag har överlevt dina föregångare och jag ska överleva dig!